Det här är en historia från längesedan-
-när de stora mammutarna fortfarande strövade omkring på vår jord.
Det är berättelsen om mig och mina två bröder.
När vi tre var små-
-fick vi lära oss att världen är full av magi.
Källan till den här magin-
-är det ständigt skiftade ljuset som dansar över himmeln.
Shamankvinnan i vår by berättade för oss-
-att det här ljuset är våra förfäders andar-
-och att de har kraften att göra förändringar i vår värld.
Små saker blir stora.
Vinter blir till vår.
En sak förändras alltid till något annat.
Men den största förändringen jag någonsin såg-
-var den av min bror-
-en pojke som desperat ville bli...en man.
-Ner med er! -Vad?
Ner, ner!
Kenai!
Försök aldrig att mjölka en vattenbuffel.
Nej, nej, gör det inte! Nej!
Vill ni två lägga av nu?
Det är okej, Sitka.
Efter idag kommer han inte att hota mig sådär mer.
Javisst...den stora manliga ceremonin.
Det spelar ingen roll vad andarna säger.
Du kommer alltid att vara vår lilla bror.
Jaså? Vänta bara tills jag får min totem.
Lilla bror.
Jag sa, lägg av!
Ju fortare vi får upp fisken-
-ju fortare kan vi ha din ceremoni-
-så låt oss försöka hålla sams i några timmar.
-Okej, Denahi? -Som du vill.
-Okej, Ke... -Vad väntar vi på?
När jorden var ung-
-och luften var ren-
Och bergen-
-kysste himmeln.
Och det stora på andra sidan-
-med sina många stigar.
Människan och naturen levde sida vid sida.
I den här vildmarken full av faror och skönhet-
-levde tre bröder förbundna av kärlek.
Deras hjärtan var fyllda av glädje.
De bad om vägledning-
-sträckte sig mot himmeln ovanför.
De stora andarna av de som levde förut-
-tar våra händer och leder oss.
Fyller våra hjärtan och själar med allt som du vet.
Visar oss att i era ögon-
-är vi alla lika.
Bröder till varandra-
-i den här världen vi bor i.
Helt och hållet, jämlika bröder-
-ger oss visdom att ge till varandra.
Och ger oss styrka så att vi kan förstå-
-att de saker vi gör-
-de valen vi gör-
-påverkar allt levande.
Titta på de underverk-
-som vi alla har fått-
-i en värld-
-som inte allt är vad den tycks vara.
Varje hörn vi rundar-
-leder oss bara till ett annat.
En resa slutar-
-men en annan börjar.
Stora andar av de som levde förut-
-ta våra händer och led oss, led oss.
Fyll våra hjärtan och själar med allt som ni vet.
Ni vet, ni vet, visa-
-visa oss att i era ögon-
-är vi alla lika.
Bröder till varandra-
-i den här världen vi bor i.
Helt och hållet, jämlika bröder.
-Kenai är tillbaka! -Kenai!
Kenai, är du inte spänd på att du ska få din andesten idag?
Det är inte en sten. Den ska bli min totem.
Ja, jag kommer troligtvis att få någonting i stil med en sabeltandad tiger-
-för mod och styrka eller storhet.
Ni vet, någon som passar mig.
Vad sägs om en mammut till ditt tjocka huvud?
Se bara till att du får upp den där korgen ordentligt.
Oroa dig inte.
Ingen dum björn ska få komma i närheten av den här fisken.
Bind fast den bara.
Hon är tillbaka! Tanana är tillbaka!
Kom!
Kom igen, Kenai, så går vi!
Kom, kom.
Tanana har fått din sten!
Stora andar av de som levde förut-
-ta våra händer och led oss.
Fyll våra hjärtan och själar med allt som ni vet.
Ni vet, ni vet, visa-
-visa oss att i era ögon-
-är vi alla lika.
Bröder till varandra-
-i den här världen vi bor i.
Helt och hållet, jämlika bröder.
Jämlika bröder.
-Tanana. -Vad?
Tanana.
Hej på dig, gumman.
Vilken stor flicka!
När vi alla blir tillräckligt gamla-
-då visar de stora andarna oss-
-en totem som ska leda oss genom livet.
En del låter modet vägleda oss.
Andra, tålamod.
Och en del, skönhet.
Kenai-
-är du nervös?
Spänd.
Det borde du vara. Det är en bra en.
Kenai, jag har varit i bergen-
-där ljuset rör vid jorden-
-och de stora andarna har avslöjat din totem för mig.
För att bli en man, måste dina handlingar vägledas av en sak.
Din totem är-
-kärlek.
-Vad? -Ja, kärlek.
Kärlekens björn?
Kärleken som förbinder och förenar allt levande.
-Vem vill byta? -Det finns inget byte!
Kenai-
-kärleken är den värdefullaste av alla totems.
Den visar sig på de mest oväntade sätt.
Låt kärleken vägleda dina handlingar.
En dag blir du en man-
-och du intar din plats bredvid våra förfäder.
Ja!
-Där har vi honom.
Kom hit, kärleksgrabben!
-Låt mig vara. -Kenai, vänta.
-Förlåt mig.
Vad?
Din totem... jag tycker den är toppen.
-Gör du? -Ja.
-Och jag har gjort något åt dig. -Är det sant?
Nu när du skuttar omkring och älskar alla-
-så kommer du att lukta så gott.
-Är inte det här trevligt?
Istället för att bråka så ger ni varandra blommor istället.
Ja, är det inte underbart?
Han är så inne i sin totem redan.
Gå och ta hand om fisken istället.
Javisst. Kenai älskar mig, han älskar mig inte.
Kenai älskar mig, han älskar mig inte.
Kenai.
En vacker dag kommer jag att...
Han är en sån...
Du korkskalle, bara för att hans totem är vishet-
-innebär det inte att han är vis.
Titta på honom bara.
Kenai älskar mig, han älskar mig inte.
Hej, Denahi.
-Släpp!
Jag tror att andarna har blandat ihop våra totems.
Vet du, jag kände samma sak när Tanana gav mig min.
-Lägg av nu. -Nej, det är sant.
Jag sa, örnens vägledning, vad innebär det?
Men nu när jag är äldre-
-så vet jag att det handlar om att vara en ledare-
-och att hålla ett öga på er två.
Jag vill bara få sätta mitt handavtryck på den där väggen.
Ha tålamod bara, Kenai.
När du lever med ditt totem då kommer du få göra det.
-Är det sant? -Det lovar jag.
Men, kom igen, kärlekens björn?
Jag menar, en björn älskar inte någon.
De tänker inte, de känner inte. De är...
De är tjuvar.
Du band den inte, eller hur?
Du borde ha fått idiotens totem.
Lägg av. Vi gör bara en ny korg.
Vi? Nej, du.
Nej. Det tog mig två veckor att göra den där korgen.
Du har ju kärleksgrabben som kan göra det.
Det är han som ställer till allting hela tiden.
Typiskt Kenai.
Okej. Jag ska fixa er korg.
Kenai, vänta. Kenai!
Vad?
Kenai!
-Vart gick han? -Långt bort, om vi har tur.
Kenai!
Sitka, nej! Du måste sticka härifrån!
-Vad? -Björnen!
-Titta bakom dig!!
Hej, björnen. Kom. Här borta.
Kom, björnen. Den här vägen!
Denahi! Håll fast!
Kom igen, dra!
Sitka.
Sitka!
Sitka?
Kom igen!
-Sitka! -Sitka!
-Sitka. Sitka! -Sitka!
Sitka, var är du?
Kenai!
Nej.
Sitka!
Hjälp oss att hitta dig!
Sitka!
Sitka, var är du?
Sitka!
-Är du redo? -För vad?
Vi ska följa efter björnen.
Jag vet hur du känner dig men att döda björnen är fel.
Fel?
Vår bror är död och det är på grund av det där monstret.
Jag klandrar inte björnen, Kenai.
Jag förstår.
Att döda björnen gör dig inte till en man.
Nu försöker du vara vis.
Jag försöker följa min totem. Varför kan inte du göra samma sak?
Tror du verkligen att kärlek har något att göra med att vara man?
En man skulle inte bara sitta här och göra ingenting.
Kenai.
Reta inte upp andarna.
Andarna. Tack för din vishet.
Jag måste stoppa honom.
Du försvann för tidigt, Sitka.
Dina bröder behöver din vägledning.
Kenai.
Vad?
Sitka?
Nej.
Jag klandrar inte björnen, Kenai.
En man skulle inte bara sitta här och göra ingenting.
Jaha, Kenai, du har bestämt dig för att vara med bland de levande.
Det var en ordentlig bula du har fått där.
Det måste ha varit en sjuhelsikes åktur nedför branterna, va?
Tanana?
Nana. du kommer inte att tro på det här.
Jag var uppe på toppen av den stora klippan-
-och helt plötsligt så...
Kenai, älskling.
Jag pratar inte björnspråk.
Nej.
Nej, nej. Nej!
Okej.
Lugna ner dig lite nu!
- Kenai!
Kenai. Kenai, Kenai.
Det här kommer inte att fungera.
Kenai, lyssna på mig.
Sitka gjorde det här.
Konstigt.
Andarna brukar inte göra den här sortens förvandlingar.
Jösses, jösses.
Sitka måste ha stora planer för dig.
Ja, ja.
Du kommer att få ett helt nytt perspektiv på saker och ting.
Ser du i svart-vitt eller i färg?
Lyssna på mig!
Du har själv ställt till det.
Om du vill förändras, ta då upp det med din brors ande.
Du hittar honom på berget-
-där ljuset rör vid jorden.
Han kan hjälpa dig att ställa det till rätta som du gjort fel.
Men jag har inte gjort något fel.
Tanana?
Tanana! Vänta! Jag har inte gjort något fel.
Jag vet inte ens hur man kommer dit.
-Vad har hänt med dem? -Jag vet inte.
De var här alldeles nyss-
-och nu är de borta.
Ja, det är väl konstigt, va?
Så du säger alltså-
-att du inte har ätit upp dem och att du inte vet var de är?
Hej, du. Du pratade precis.
Bara backa långsamt... liksom.
Hur gjorde ni det?
Är vi inte snart framme?
Tvinga mig inte att vända på hela formationen.
Vänta. vänta. Kom tillbaka!
Jag försöker hitta platsen där ljuset...
Vad är det som gör honom så upprörd?
Jag vet inte. Måsarna har kanske bajsat på honom?
Jag tror bestämt han tittar häråt.
-Vi sticker. Den här vägen. -Nej, nej, den här vägen.
-Tack så hemskt mycket. -Stå still bara.
Hej, ni två!
Ducka, ducka.
Jag tror han har sett oss. Vad gör vi nu?
Låtsas som vi inte är här.
-Vi är inte här... -Vad sysslar du med?
-Du sa ju att... -Säg ingenting.
-Okej. -Jag sa, säg ingenting.
Ursäkta mig.
-Snälla, ät inte upp oss! -Du skulle inte tycka om oss.
Vi har en stark viltsmak.
Ja. Ät hov-hjärnorna därborta.
Snyggt, din stinkbomb.
-Tjurskalle. -Rangelben.
Potatisnäsa.
-Förlåt. -Nu gick du för långt.
-Okej, förlåt mig. -Grabbar.
Förresten, så har du större än jag.
Jag äter inte någon.
Det var väldigt hyggligt av dig.
Ja, jag heter Rutt. Det här är min bror Tuke.
Hur är läget, björnen?
Kalla mig inte det.
Förlåt, Herr. Björn?
Nej, jag är ingen björn. Jag hatar björnar.
Visst ja. Du är en stor bäver.
Du skämtar?
Vet någon av er var ljuset rör jorden?
Ja...
Nej. Nej.
Jag är ledsen, björnen eller bävern.
Jag är ingen björn. Jag är...en björn.
Nej, jag menar, jag är ingen björn. Jag är en människa.
-Ursäkta?
Jag blev förvandlad till en björn.
Jag, jag lyftes mot himmeln av min bror.
Du är knäpp!
Galen.
Nej, en knäppgök.
Mår du bra?
Nej, den där björnen, han är knäpp.
Jag är inte knäpp!
Vem har sagt det?
-Vi förstår. -Gör ni?
Ja, ja, du förstår, vi är egentligen inte älgar vi heller.
-Är... är vi inte? -Nej..
Vi är liksom... vi är liksom ekorrar.
Javisst. Snygg, va?
Visst, han är egentligen en ekorre.
Jag är mer liksom en renrasig järv.
Kolla in de här hörntänderna.
Ge honom lite utrymme.
Varför försöker jag prata med ett par dumma älgar?
Nej, vi är ju ekorrar.
Järv.
Jag letar reda på det själv.
-Jag skulle inte gå den vägen. -Varför inte?
Jo, det finns en anledning.
Det var du som började.
Jag försöker, men du pratar.
Har du kommit på det ännu?
Nej, men det gör mig galen.
Hej.
-Är kusten klar? -Vad?
Finns det några jägare häromkring?
Nej.
Bra!
Hur mår du? Jag antar att du inte såg fällan.
Jag såg den på långt håll.
Du måste känna dig väldigt generad.
Oroa dig inte.
Jag ska inte säga det till någon.
Vad?
Du måste ner. Jag ska hjälpa dig.
Vänta, vänta, vänta.
Du måste vara stilla.
Nej, sluta upp!
Om du bara... Ge mig... sluta!
Det är ingen idé.
Enda sättet att komma ner är att du biter av dig din egen fot.
Jag behöver inte någon dum björns hjälp.
Jag behöver bara pinnen.
-Okej, här har du. -Nej, nej.
Nej, jag gör det själv. Lägg tillbaka den.
Nej, där du hittade den.
Till vänster.
Bredvid den lilla stenen.
-Här? -Ja!
Okej.
Jösses, det trädet är starkt.
Du förstår, när jag var liten-
-gillade jag verkligen att klättra i träd... alla sorts träd.
Jag klättrade i tallar, ekar, fikonträd-
-lönnar, björkar, pilar.
Min ögon rann, och min tunga svullnade-
-och från den stunden är jag mer försiktig med vad jag slickar på.
Såg du?
Det gäller bara... att använda huvudet.
Det var roligt. Gör det igen!
Har du ingenstans att ta vägen?
-Jo, dit där laxarna leker.
Vad säger du om det här?
Jag hjälper dig ner och vi går tillsamman. Överens?
Javisst, det blir bra. Om du kan trolla ner mig så?
Då ska jag följa med dig till...
-Där laxarna leker. -Spelar roll!
Men om du inte kan...
-vänd dig då om, gå din väg och kom aldrig tillbaka. Aldrig någonsin.
-Svär du? -Ja.
-Tummar du på det? -Javisst, jag tummar.
Men det här är en människas fälla och du är bara en liten dum björn.
Så det finns absolut ingen chans att du skulle kunna...
Okej, det jag tänkte på var-
-att vi ska gå på dagen och sova på natten.
Jag ska lägga mig en timme solnedgången. Eller så tänkte...
Spring!
Ja, snygg befrielse!
Denahi? Denahi, du hittade mig!
Du kan inte fatta vilken mardröm det här har varit!
Denahi? Det... det är jag... Kenai!
Är han borta?
-Jag trodde han gick...
Hallå? Jag kan inte andas.
Varför jagar han mig?
Det är så de gör.
Men det är inte likt honom.
Ja, vilken tur för honom att han inte hittade oss-
-för när jag slåss blir jag helt galen-
-och jag reser raggen på min bruna päls.
Jag vill inte skryta eller så men jag har några tricks.
-Jaså? -Ja.
Det första är... ja, det är bara en liten grej.
Får jag presentera... "Hugget"!
Och den här kallar jag för "Den flygande dödsskräcken"!
-Han kommer tillbaka! -Var?
Typiskt.
Nästa gång vi stöter på den där jägaren...
Det finns inget vi. Jag följer inte med dig till några laxar.
Vad? Du tummade på det!
Ja, men saker och ting förändras.
Vi ses, grabben.
Vänta.
Sanningen är den att-
-jag kom bort ifrån min mamma-
-och nu med jägarna häromkring...
Grabben, jag har mina egna problem.
Kom igen. Snälla? Kan vi inte gå tillsammans?
Där finns många björnar och massor av fisk-
-och varenda kväll tittar vi på ljuset som-
-rör bergen, och förra året...
Vänta, vänta, vad sa du nyss?
Där finns många björnar och massor av fisk.
Nej. Det där om ljuset som rör jorden.
Ja, det är på toppen av berget-
-precis där laxarna leker.
Du skämtar.
Nej, nej. De är praktiskt taget där.
Kom så ska jag visa dig. Det kommer att bli jätteroligt.
Jag lovar att hjälpa dig loss ur alla fällor du fastnar i.
Jag tänker inte fastna i någon... fälla.
Kom igen.
Vad säger du?
Är du säker på att du kan-
-ta mig till platsen där ljuset rör vid jorden?
Javisst, inga problem.
Om du hindrar mig...
Det gör jag inte. Jag lovar.
Okej då. Vi går imorgon bitti.
Och låt bli med de där björnfasonerna. Okej, grabben?
Mitt namn är inte grabben. Jag heter Koda.
Vad heter du?
Härlig dag!
Hej, hur är läget?
-Härligt. -Härligt.
Vi har massor att göra idag.
Vill du sätta igång?
Ja, ge mig en minut bara.
Okej.
Kan du inte hjälpa mig att knäcka det här?
Ja.
Är du klar nu?
-Nästan. -Jösses.
Ska bara sträcka på nacken.
-Kom igen. -Bra.
Och...gå!
Det här var ett fint ställe.
Kom inte nära... det här stället.
Något har varit här.
Smal, tjock, smal, tjock...
Du, jag har ett berg att gå till. Kom igen, grabben.
Jag har ju sagt att jag heter Koda.
Säg efter mig. Ko... da.
Är du säker på att din mamma inte dumpade dig? Ko... da?
R-Rutt?
Stick, jag äter kvistar.
-R-Rutt? -Stick.
Du stör min koncentration.
Vi bör springa nu.
-Varför då? -Typ, nu!
Jag kan inte, jag smälter fortfarande maten
Jag får kramp.
Jösses, han är efter oss!
Kom igen, lillebror!
Kramp!
Om du verkligen vill veta-
-hur jag och min mamma skiljdes-
-så sparar jag den berättelsen till laxleken-
-men jag ska berätta det för dig.
Det var nog den femte eller sjätte-
-kallaste dagen i hela mitt liv.
Det låter ju bra. Du bör absolut spara den.
-Tycker du det? -Javisst, till dina vänner.
Sedan har jag den här andra berättelsen...
Vad säger du om att inte prata alls?
-Okej, då sjunger jag istället. -Nej, nej. nej.
Berätta för alla att jag är på väg...
Vill du sluta?
Nya vänner och nya platser att se.
Koda, sluta sjung!
Med...
Ja, jag är på väg.
Och jag vill inte vara någon annanstans.
Berätta för alla att jag jag är på väg.
Och jag älskar varje steg jag tar-
-med solen som strålar klart.
Ja, jag är på väg.
Och jag kan inte låta bli att le.
Det finns inget bättre än att-
-få träffas igen.
Det spelar ingen roll hur långt det är emellan.
Och historierna som vi berättar-
-får dig att le.
Det får mitt hjärta att glädjas.
Så berätta för alla att jag är på väg.
Nya vänner och platser att se.
Och att sova under stjärnorna-
-vad kan man mer begära.
När månen vakar över mig-
-inte snö, inte regn-
-kan få mig att ändra mig.
Solen tittar snart fram, ska du få se.
Och med vinden i ansiktet-
-får ditt hjärta att glädjas.
Det finns ingen annanstans jag skulle vilja vara på.
Jag är på väg.
Helt och hållet.
Jag är på väg.
Hej, vänta lite! Vänta...vänta.
Jag är på väg.
-Hur är läget, björngrabben. -Och en ganska liten björn.
Jösses, jag visste inte att du hade en lillebror.
-Så söt han är. -Han är faktiskt bara...
Den där jägaren-
-följer efter oss och jag tänkte att-
-om vi bara kunde få hänga på er.
Javisst, bara hänga på. Det stämmer.
Visst, det skulle bli kul.
Om jägaren hinner ifatt oss-
-då kan ni äta upp honom.
Just det. Det var det jag tänkte på.
Vi tappade bort jägaren under glaciären.
Så du tror inte han följer spåren?
De är ganska fina.
Jag är på väg.
Jag fick en idé.
Det här är verkligen knäppt.
Akta dig, jag kör.
När är det min tur?
Det är inte så lätt som det ser ut. Titta nu vad jag gör.
Vi kan väl skaffa ett baksäte eller så.
Det ser ut som jag är din jakttrofé.
Berätta för alla att jag är på väg.
Hej, kom igen.
Och att jag knappt kan vänta att komma fram.
Knappt kan vänta att komma fram.
Med blå himmel framför mig.
Ja, jag är på väg.
Och en härlig tid tillsammans.
En härlig tid tillsammans.
Berättar för alla att jag är på väg.
Och jag längtar att komma hem.
Längtar att komma hem.
Med solen som strålar klart. Ja, jag är på väg.
Och en härlig tid som väntar.
Jag är på väg.
Gissa om jag är på väg.
Fint va?
Okej, det är såhär jag minns det.
Om snön är vit är allt som det ska.
Gul eller grön är det inte rent.
Det lärde jag mig på det hårda sättet.
Det påminner mig om förra året när laxen lekte-
-min kompis Bucky utmanade mig-
-men jag har hört talas om den där andra ungen-
-som fastnade med tungan på ett isberg-
-och han började flyta iväg.
Och för att rädda honom var de liksom tvungna att slita av tungan.
Och nu pratar han-
-såhär hela tiden.
Slutar du aldrig att prata?
Titta.
Nattregnbågen.
Du kan se andarna härifrån.
Känner du till de stora andarna?
Ja. Min mormor och morfar finns där uppe.
Mamma säger att andarna-
-gör alla de magiska förändringarna i världen-
-såsom att löven byter färg-
-eller att månen ändrar form eller att grodyngel blir till grodor.
Ja, jag fattar.
För omväxling skull-
-kanske de bara skulle strunta i allt.
-Vad menar du? -Min bror är en ande.
Om det inte var för honom skulle jag inte vara här.
Har du en bror däruppe?
Vad hände med honom?
Han blev dödad av en b...
-av ett monster.
Vad heter din bror?
Sitka.
Tack, Sitka.
Om det inte var för dig skulle jag aldrig ha träffat Kenai.
Jag har alltid velat ha en bror.
Så du vill leka Spion?
Jag börjar.
-Okej. -Jag ser något grönt.
-Träd?
-Min tur? -Ja.
Jag ser något högt.
Träd? -Okej.
Jag ser...något med bark.
-Träd?
Okej, jag ser en vertikal stam.
-Träd. -Ja.
-Jag ser.. -Träd.
Min tur.
-Träd. -Nej, jag...
-Det räknas. -Jag har inte ens sett något.
-Det räknas. -Okej.
Träd.
Nu leker vi något annat.
Uhh.
Koda, lägg av.
-Koda, vakna. -Två månader till. mamma.
Var är vi?
Jaha, vilken väg?
Jag tror att det är den vägen.
Tror du eller vet du?
Den vägen?
Varför blev jag inte förvandlad till en brevduva?
Kom igen.
Att rida på mammutarna var din idé.
Tack för skjutsen, grabbar. Vi ses.
Tur för dig att jag har varit mer vilsen än såhär förut.
Förra sommaren, när jag grävde efter rötter tillsammans med Bucky...
Det räcker med historier nu.
Jag struntar i när du och Binky hittade-
-världens största tallkotte.
För det första så heter han Bucky, inte Binky.
För det andra var det inte en tallkotte. Det var en tallnöt-
-och den var enorm, större än din feta skalle.
Vår stora ledarbjörn går sin väg.
Ja, det är bäst vi följer efter. Kom igen.
Kan du svänga på benen?
-Jag kan inte... Jag kan inte komma av. -Inte jag heller.
Okej, grabbar, jag antar att vi...
Jag antar att vi kommer ifatt dem senare.
-Härlig åktur va? -Skön.
Jag tänkte att nu är det ett bra tillfälle-
-för mig att få köra.
Slappna av och njut bara.
Javisst, okej.
Jag är ledsen för att vi är vilse.
Fast det är lika mycket ditt fel.
Mitt fel? Det var droppen!
Kom ihåg bara att om det det var för mig-
-så hade fortfarande hängt upp och ner.
Ja, hellre det än att vara fast-
-någonstans i ödemarken tillsammans med dig och din trut.
Jag är vilse, jag kan inte hitta min mamma.
Vill du följa med dit laxarna leker?
Varför kan du inte bara bli vuxen?
Bra. Då går jag väl själv.
Bra. Gå bara.
-Bra. -Bra.
Bra.
Koda?
Koda.
De där monstrerna är verkligen skrämmande.
Speciellt med de där pinnarna.
Kom så går vi.
Känner du igen dig ännu?
Du kanske inte kan se något för min feta skalle?
Tycker du verkligen att jag har en fet skalle?
Om du böjer dina skuldor lite-
-skulle den inte verka så stor.
Menar du såhär? Eller såhär?
Vad sägs om det här?
Det var bra.
De kan kanske tala om var vi är.
Det rensar upp bihålorna.
-Ja, det gör det. -Okej, okej.
-Okej. -Slå mig igen.
Jag tror hon tittar på mig. Hejsan, sötnos.
Javisst, hon kollar in mig.
-Vad? -Hej, baby.
Nej, nej. Kom igen, din fårskalle. Har du tappat förståndet?
Hon tittar på mig. Titta där.
Visst, som om hon skulle titta på ditt fula tryne?
Min...ursäkta mig, fröken. Ett ögonblick.
-Det är dags, baby. -Jaså, du vill köra igång?
-Ja! -Kom igen då.
-Horn upp. -Hej.
-Vänta. -Ursäkta mig.
Vad vill ni?
-Vad är det? Vem är det? -Ett ögonblick, björnen.
-Håll truten! -Håll truten!
-Nej, du ska hålla truten! -Nej, du ska hålla truten!
-Nej, håll truten du! -Nej, håll truten du!
-Kan du hålla truten? -Kan du hålla truten?
-Nej. -Håll truten bara!
Jag tror att hornen är för hårt åtskruvade.
Vänta ett ögonblick.
-Jag känner igen den här platsen. -Gör du?
Ja. Laxarna leker här i närheten.
Vi ska bara gå igenom här.
Vad?
Är du säker på var du går?
Ja, följ mig bara.
Koda!
Koda?
Var är du?
-Gör inte så. -Jag skrämde dig, va?
Det finns rädsla och det finns överraskning.
Och du blev båda delarna.
Bra försök.
Du har lite spott precis där.
Kenai!
Mig lurar du inte en gång till.
-Nej, Kenai, se upp!
-Nej. -Kom igen!
Kenai!
Kenai, var är du?
Vänster, vänster! Nej, nej, den andra åt vänster.
Kenai!
Nej!
Vad gör du? Vi måste härifrån!
-Varför hatar de oss, Kenai? -Vi är björnar.
-Och? -Ja, du vet hur de är.
De är...de är mördare.
Stopp ett tag. Vem är det som är mördare?
-Björnar. -Vad? Vilka björnar?
Jag är inte så och inte du heller.
Tydligen inte alla björnar.
Du är okej, men de flesta björnar-
-de flesta björnar skulle leta efter en anledning att anfall en människa.
Men, Kenai, han anföll oss.
Du är bara en barnunge.
När du blir äldre kommer du att förstå.
Fisk, fisk, fisk!
Va?
Vi klarade det! Vi är framme!
-Kom! -Vad? Koda...
-Fisk, fisk! -Vad gör...
Försvinn!
Du grumlar vatten, grabben.
Ja, försök att inte skräm fisken.
-Tug!
Hej, Koda, kom hit.
Titta på dig bara.
Hej, Tug, har du sett min mamma ännu?
Nej, jag har faktiskt inte sett henne.
Jag och min kompis Kenai kom före henne.
Är han med dig?
Hejsan.
Jag har aldrig sett dig här förut.
Var är du ifrån?
Jag, jag menar...
Titta, Kenai, där är berget-
-precis som jag lovade.
Ljuset når toppen varje natt.
Det blir lite svårare att ta sig upp där-
-än det var att rida på mammutarna.
- Mammutar? -Skämtar du?
Det är lite konstigt.
Ja. Han gör massa med konstiga saker-
-såsom att dricka vatten med ett löv.
Han vässar aldrig sina klor mot ett träd.
Han har aldrig gått i ide.
Koda. Koda!
Får jag prata med dig ett tag?
Ursäkta oss.
Han är visst lite nervös?
Okej, okej.
Koda, jag...
Jag måste gå.
När du kommer tillbaka kan vi gå...
Jag...jag kommer inte tillbaka.
Vad? Varför?
Därför...
Det är lite svårt att förklara.
-Ska du gå?
Nej. Jag... jag menar, ja.
Det är bara det... jag hör inte hemma här.
Hör inte hemma? Alla björnar hör hemma här.
Kom igen, kompis.
Alla är bjudna.
Låt oss ha lite skoj!
Såhär lever vi.
Vi finns här för varandra.
Glada att kunna ge.
Vi delar på allt som finns här.
Och alla så bryr vi oss.
Så, kom igen.
Välkommen till vår familjefest.
Välkommen till vår broderfest.
Vi är glada att kunna ge och ta.
Till de vänner vi lär känna.
Det finns inget som vi inte skulle göra.
Välkommen till vår familjefest.
Välkommen in i vår familj.
Välkommen till vår dags-att-vara- lycklig-fest.
Vi är så glada.
Det här är vår festival.
Du förstår, det bästa är-
-bästa är-
-att vi är här för att dela på allt.
Det finns ett band mellan oss-
-som ingen kan förklara.
Det är livets fest-
-och att få träffa vänner igen.
Jag finns där för dig.
Jag vet att du finns där för mig också.
Så, kom igen.
Välkommen till vår familjefest.
Välkommen in i vår familj.
Välkommen till vår broderfest.
Vi är så glada.
Det här är vår festival.
Du förstår, det bästa är-
-bästa är-
-att vi är här för att dela på allt.
Minns den kärlek som en gång försvann-
-från någon som du höll kär.
Finna kärlek, planera framtiden.
Berätta historier och skratta med vänner.
Underbara ögonblick du aldrig ska glömma.
Det här måste vara-
-den vackraste-
-den fridfullaste platsen-
-jag någonsin har sett.
Det är inte lik något annat-
-som jag har sett förut.
När jag tänker på hur långt jag har kommit-
-kan jag inte förstå-
-och ändå så ser jag.
Och jag ser familjer-
-jag ser hur vi brukade vara.
Kom igen, välkommen in i vår familj.
Välkommen till vår broderfest.
Vi är så glada.
Vi är glada att kunna ge och ta-
-till de vänner vi lär känna.
Det finns inget vi inte skulle göra.
Välkommen till vår familjefest.
Välkommen in i vår familj.
Välkommen till dags-att-vara- lycklig-fest.
Vi är så glada.
Det här är vår festival.
Du förstår, det bästa är-
-att du är här för att dela det.
Vi är här för att dela på allt.
Ja.
Lugna ner er allihop. Lugn nu.
Vi...du, släng inte dina fiskben därborta.
Någon kan bli kvävd.
Okej, jag börjar. Nu ska vi se.
Det mest intressanta som jag har varit med om i år.
Jag skulle...
Jag vet, jag vet... Hör på det här.
Det var när jag till slut hade fått bort det där trädet-
-som skymde utsikten vid min grotta.
Nu är det en hel familj med jordekorrar som bor hos mig.
Ja, ja, allihop-
-kom igen, låt mig få se några tassar i luften.
Vem tar nästa? Kom igen.
Tug, Tug, jag har en!
Kolla här, där fick jag dig allt!
Jag förlorade min kära man Edgar det här året.
Sluta att säg till alla att jag är död.
Ibland kan fortfarande höra hans röst.
Jag tar nästa.
-Ja. -Ja.
Nu gäller det. Jag har den, jag har den.
Jag antar att det är vår tur.
Det här är året när jag träffade den underbaraste-
Nej, du är underbar.
Du är underbarare.
Skaffa en grotta.
Om bara Edgar levde.
Jag har ju sagt, kvinna, jag är ju här!
Jag älskar dig, min smörblomma.
-Nu måste jag ta den! -Varsågod, Koda.
-Du måste berätta, Kenai. -Vad?
Det stämmer, Kenai. Du fångade den, du berättar.
Lekte du inte den här leken när du var liten?
Kom igen, Keno.
Så ja, så ja.
Vill ni veta vad jag har gjort i år?
Ja!
Jag började på den längsta och hårdaste-
-och jobbigaste resan jag någonsin har gjort-
-men den värsta pinan jag någonsin träffat på.
Vad hade du väntat dig från en lillebror?
Okej, kompis, din tur.
Får vi höra, Koda.
Då sätter vi igång.
I år såg jag min mamma i en strid på liv och död-
-den var mot alla odds, troligtvis-
-mot den mest skrämmande varelsen på jorden.
-Okej, vem tur är det nu? -Vad?
Stopp ett tag.
Jag tror att vi allihop vill höra fortsättningen, Koda.
Jag trodde du skulle säga det. Låt mig se.
Det var nog den femte eller sjätte kallaste dagen-
-i hela mitt liv.
Jag och min mamma åt fisk och hade trevligt-
-när hon plötsligt knuffade in mig i buskarna-
-och sa åt mig att vara riktigt tyst.
Hon sa, "Jag känner lukten av något," så jag började nosa.
Det fanns något i skogen-
-som sprang rakt mot oss, det kom närmare och närmare.
Och sedan hoppade jägaren fram!
Och min mamma har ingenstans att ta vägen.
Monstret hade tryck upp henne mot den enorma glaciären!
Monstret anföll!
Men mamma är för snabb för honom.
Och innan han hinner göra det igen har hon rest sig upp-
-och skriker: ge dig iväg!
Sedan känner mamma lukten av fler.
Det är en hel hög som kommer mot oss!
Sitka, nej! Björnen!
Hon springer fram för att hindra dem-
-innan de når fram till mig.
Och allihop sticker henne med pinnar.
Allt spricker och de ramlar ner i vattnet.
Det var is överallt.
Hon kunde inte hålla andan längre.
Hon exploderade upp ur vattnet.
Jag har aldrig blivit så rädd i hela mitt liv.
Jag följer efter björnen.
-Koda?
Ramlade från en glaciär?
Jag har aldrig sett något liknande.
Kan du föreställa dig det?
Kenai.
Vad är det, Kenai?
Koda, vad hände sedan?
Klarade hon sig?
Hej, Kenai, vad är det?
Vart ska du?
Hon tog sig upp ur vattnet men det var här vi kom bort från varandra.
Efter det träffade jag Kenai.
Kenai?
-Skrämde jag dig igen? -Ja.
Var har du varit? Du ser förskräcklig ut.
Koda.
Min mamma säger att om man äter för mycket fisk-
-så ska du bara lägga dig ner... -Koda.
Det är något jag-
-du vet den där berättelsen du berättade igår natt.
Ja.
Jag...jag har en historia att berätta för dig.
Verkligen? Vad handlar den om?
Det är om en man-
-och om en björn.
Men... mest om ett monster-
-ett monster som gjorde någonting hemskt.
Vart jag än vänder mig sårar jag någon.
Men det finns inget jag kan säga för att ändra på de-
-saker jag har gjort.
Jag skulle göra allt i min makt-
Jag skulle ge allt jag har-
-men den stigen jag sökte är gömd för mig nu.
Koda, jag har gjort något mycket fel.
Broder björn, jag svek dig.
Jag gillar inte den här berättelsen.
Du litade på mig, trodde på mig.
Och jag svek dig.
Din mamma kommer inte.
Av allt jag har dolt för dig-
-kan jag inte dölja skammen.
Nej.
Och jag ber till någon-
-att något ska komma-
-och ta bort smärtan.
Det finns ingen väg ut ur det här mörka stället.
Inget hopp, ingen framtid.
Jag vet att jag inte kan bli fri.
Men jag ser ingen annan väg. Jag kan inte möta morgondagen.
Koda!
Koda, jag önskar jag kunde...
Om det fanns...om det fanns något sätt...
Jag skulle ge allt om...
Jag kunde bara...
Jag är ledsen, Koda.
Jag är så ledsen.
Jag är ledsen, Kenai.
Jag vet inte vad jag gör längre.
Jag behöver hjälp.
Sitka?
Jag är ledsen.
Om jag hade fått köra hade det här aldrig hänt.
Lägg av bara.
Du låter mig aldrig köra, du låter mig aldrig göra något.
Sluta trampa! Jag sa förlåt. Låt det vara.
Jag fattar inte det där med mammuten.
Berget dök upp ur intet.
Jag kan tyvärr inte godta din ursäkt.
Det var ur min döda vinkel.
-Du, titta! -Vad?
Det är den där lilla ungen.
Något bekymrar honom.
Vad är det, lilla björn?
Ingenting. Jag mår bra.
Bra. Var var vi nu?
Javisst, du är en stor egoistisk, likgiltig tönt-
-och du kommer aldrig att bli annat.
-Vad?! -Jag är trött på det här.
Från och med nu är han min nya bror.
Så kan du inte göra!
Ledsen. Du har blivit ersatt av min kära bror...
Jag har glömt ditt namn. Vad heter du nu igen, lilla björn.
Jag vill inte ha fler bröder.
Där ser du, han har också fått nog av dig.
Kom igen. Jag lovar att jag ska ändra på mig.
Trampa iväg bara. Du förändras aldrig.
Att vara bröder betyder inget för dig.
-Det är klart att det gör. -Jaså? Som vaddå?
Vad med den gången du förfrös dina hovar i dammen?
Vem satt hos dig hela vintern?
Det gjorde du.
Och vem visade dig var det fina betet fanns?
Det riktigt mjuka helt dränkt med dagg.
Varför tror du jag gjorde det?
Därför jag-
-därför jag älskar...dig.
Förlåt? Jag tror inte jag hörde vad du sa.
Jag sa att jag älskar...dig.
Jag älskar dig också.
-Jag kan ändra på mig. -Gå din väg.
-Kom igen, jag kan ändra på mig. -Gå din väg. Rör mig inte.
Jag kan ändra på mig.
Du! Inte där. Det är det stället.
Vi ses senare, lilla björn.
Ja, ha en bra dag.
Vet du vad de här kallas?
En hög med härligt ambergräs-
-på en sval bädd av malthumle.
Det gillar jag,
Sitka! Sitka, är du där?
Sitka!
Snälla. Snälla, Sitka.
Jag vet inte vad jag ska göra mer.
Sitka?
-Denahi.
Sitka, skynda dig! Förvandla mig tillbaka.
Var är du, Sitka?
Denahi.
Denahi, snälla.
Koda?
Nej!
Låt bli honom!
Koda!
Kenai?
Sitka?
Koda.
Koda, var inte rädd. Det är jag.
Han behöver mig.
Han såg bättre ut som björn.
Men... Denahi.
Det är okej, Kenai.
Det spelar ingen roll vad du än väljer-
-så kommer du alltid att förbli min lillebror.
Sa jag liten?
Kenai!
Min bror Kenai-
-gick iväg för att leva med Koda och de andra björnarna.
Han lärde mig att kärleken är mäktig.
Och jag vill ger er visdom med den här berättelsen-
-till vårt folk.
Berättelsen om en pojke som blev en man-
-genom att bli en björn.
Stora andar av de som levde förut.
Ta våra händer och led oss.
Fyll våra hjärtan och våra själar med allt ni vet.
Ni vet, ni vet, visa oss-
Visa oss att i era ögon-
-är vi alla lika.
Bröder till varandra-
-i den här världen vi lever i.
Helt och hållet, jämlika bröder.
Jämlika bröder.
Kwanzaa!
Var gör du här, lilla björn?
Jag övar mina rörelser. Vill du se?
Visst. Det här blir nog bra.
Lyssna på mig.
Jag var en man förvandlad till en björn. Inte en bäver.
En man till en björn. Så är det.
Ja, och-
-innan dess var du säkert en get, eller hur?
Eller vad sägs om en vattenbuffel?
Nej, nej, han är en kanin.
Titta på hans öron och hans håriga små fötter.
-Se upp för kaninen. -Inte en chans.
Och nu, allihop-
-ta ett djupt andetag.
Och när du andas in-
-så rullar du ihop dig mot solen.
-Nej, du ska hålla truten!
Hur går det därborta, Koda?
Ganska bra.
Det finns saker-
-i livet som du lär dig.
Och med tiden märker du-
-att därute någonstans-
-väntar allt.
Om du fortsätter att tro-
-så spring inte, göm dig inte.
Det kommer att ordna sig.
Du får se, lita på mig.
Jag kommer att finnas där, vakar över dig.
Ta och se genom mina ögon.
Det finns en bättre plats någonstans därute.
Ta och se genom mina ögon.
Allting förändras.
Du kommer att förundras över vad du finner.
Det finns en bättre plats.
Om du ser genom mina ögon.
Det kommer finnas stunder-
-på resan-
-då du bara finner mörker.
Men någonstans därute-
-hittar dagsljuset dig.
Om du fortsätter att tro-
-så spring inte, göm dig inte.
Det kommer att ordna sig.
Du får se, lita på mig.
Jag kommer att finnas där, vakar över dig.
Ta och se genom-
-genom mina ögon.
Det finns en bättre plats någonstans därute.
Ta och se genom mina ögon.
Allting förändras.
Du kommer att förundras över vad du finner.
Det finns en bättre plats.
Om du ser genom mina ögon.
Alla de saker du kan förändra.
Det finns en mening med allt.
Om du finner allt du behöver.
Det finns så mycket att förstå.
Ta och se genom mina ögon.
Genom mina ögon.
Det finns en bättre plats någonstans därute.
Ta och se, ta och se-
-genom mina ögon.
Allting förändras.
Du kommer att förundras över vad du finner.
Ta och se, ta och se-
-genom mina ögon.
Allting förändras.
Du kommer att förundras över vad du finner.
Du kommer att finna en bättre plats-
-om du ser genom mina ögon.
Det finns en bättre plats.
Ta och se genom mina ögon.
Du kommer att känna en bättre plats.
Om du ser genom mina ögon.
Ta och se genom mina ögon.
Jag vet att det är hårt-
-men du kommer att hitta någon.
Att se in i ditt hjärta-
-och att förlåta mig nu-
-du ger mig styrkan att se-
-precis var min resa slutar.
Du ger mig-
-styrkan att fortsätta.
Jag ser stigen-
-från det här mörka stället.
Jag ser min framtid.
Din förlåtelse-
-har befriat mig.
Och jag kan se en annan väg.
Jag kan möta-
-en morgondag.
Jag ser stigen.
Jag ser framtiden.
Jag ser stigen-
-från det här mörka stället.
Jag ser min framtid.
I enlighet med-
-alla federala och statliga föreskrifter för de vilda djuren-
-kom inga fiskar till skada under den här filminspelningen.
Nej, han tänker äta upp mig!
Bryt, bryt.
Hjälp mig, någon!